Нови Сад, 17. новембар – Због прикривене и вишеструкедискриминације жене 21. века су у положају да морају поново да се боре за правакоја су им међународним и државним документима већ раније дата. С обзиром надруштвено-економски и политички положај и улогу жена у данашњем свету,поставља се питање релативизације људских права и у области роднеравноправности.
Током два дана учесници конференције су се бавили проблемомдискриминације жена и других мањинских група, по више основа и на различитимнивоима, указијући на сложеност феномена људских права загарантованихмеђународним документима и домаћим законима, њихову међусобну недовојивост, тена чињеницу да је дискриминација законски кажњива.
На конференцији је учествовало преко 60 особа из 8 европскихземаља и региона. Међу излагачима су били омбудсмани специјализовани за областродне равноправности и представници државних омбудсмана из Аустрије, Норвешке,Грчке, Хрватске, Македоније, Републике Српске и са Косова, локални омбудсманииз наше земље, представници Правног факултета у Новом Саду, као и представнициоргана управе, међународних и локалних невладиних организација које се бавељудским правима и родном равноправношћу.
Радни део конференције је започео др Петар Теофиловићговорећи о искуствима Покрајинског омбудсмана у заштити права жена. ПетарТеофиловић је навео да око трећине укупног броја представки на годишњем нивоупокрајинском омбудсману подносе жене, те да се оне највише односе на питања изобласти породичног права, издржавања деце и насиља у породици. Истичућипотребу да се ниво жаштите људских права жена и поштовања принципа роднеравноправности подигне на виши ниво, наведено је да су жене у свакодневномживоту вишеструко дискриминисане како на тржишту рада, тако и у области образовања,здравству и структурама одлучивања, као и да су оне много чешће жртве насиљау продици у односу на мушкарце.
Када је реч о поступању у случајевима дискриминације и њеном законском санкционисању, наглашеноје да позитивна дискриминација није у сукобу са мерама позитивне акције узаштити људских права друштвено рањивих група, те да је неопходно увекинсистирати на поштовању закона и међународних докумената који се односе наову област. Као теже уочљив облик кршења људских права пристуна јеиндиректна дискриминација, која је у порасту нарочито у области запошљавања.Додатни проблем је њено чињенично доказивање. Неусклађеност одговарајућезаконске регулативе са једне, као и недовољна разрађеност механизамаостваривања људских права са друге стране, представља велики проблем узаштити дискриминисаних особа.
Поред обавештавања странака о њиховим правима, помоћи упредузимању потребних правних мера и старања о томе да се особа која једискриминисана не постави у неповољан положај у том процесу, пресудном улогомомбуда сматра се искориштавање могућности да предалжу амандмане на законе идруге правне акте, те да преко медија указују на случајеве дискриминације итако подигну свест јавности о борби против ње.
/ Нови Сад, петак, 17.11.2006